- Hur var mitt tal? - Lysande.
- Läspade jag? - Du läspar aldrig.
Nej, men det oroade mig- att jag plötsligt skulle börja läspa.
- Hälsa på de små, Sarah. - Nej. Det är för makabert.
Snälla.
Nej.
Jag älskar dig, men jag vägrar.
- Om du älskar mig... - Det finns gränser.
Inte alls.
Du läspar inte, men du är stollig.
Ska du ge mig ett slott?
Jag har länge velat ge dig något.
Efter Marlboroughs seger passar det utmärkt.
En orimlig extravagans, fru Morley. Vi ligger i krig.
Vi vann.
Det är inte över. Vi måste fortsätta.
Det visste jag inte.
LERAN STINKER
Ta en bit bröd.
Sally visar var du kan snygga till dig och sen vidare till frun.
Leran stinker.
Folk kackar på gatan här. "Politisk utläggning", kallas det.
Här inne kan du göra dig i ordning.
Tack.
Lady Marlborough.
Leder den nya kloaken hit in?
Det är jag, Abigail.
Kära kusin.
Ett brev från moster.
Och...
Jag ville inte se ut så här...
Jag föll från en vagn.
Och en man drog i sin...
Det är bäst glömt. Mosters brev.
Dina vänner?
Förlåt mig.
Är vi släkt så ge mig namnet, flicka.
- Sa jag inte det? Abigail Hill. - Hill i Somerset?
Han som blev galen och brände ner sitt hus och sig själv?
- Förlorade allt på whist. - Man spelar inte whist om pengar.
Min morbror var unik.
Ursäkta mitt yttre.
Pigan ledde mig hit. Hon skojade väl.
Och du önskar...?
Jag hoppas på anställning här... i någon form.
Ett troll för barnen att leka med?
Om ni vill, så.
Ett slott?
Ni ogillar min framgång. Jag trodde vi var vänner.
Så fel kan ni inte ha tagit.
Ni förstår väl att jag retas.
Omöjligt.
Inte alls. Om jag anlitar rikets främsta hantverkare,
kan det stå i 100 år som en symbol för min makes tappra seger.
Jag applåderar hans tappra seger, men med tanke på statskassans predikament
borde Drottningen ha rådfrågat oppositionen.
Då hade överraskningselementet förverkats.
- Hynda! - Horatio vinner igen!
Premiärministern, vem ska närma sig fransmännen...
- ...med vårt fredsanbud? - Vi behöver inget. De retirerar ju!
- Så de ger med sig. - Vi har vunnit ett slag, inte kriget.
Jag har hållit ihop mitt parti trots att vi landägare har bekostat detta krig...
Vi är tacksamma.
...medan städernas köpmän blir allt rikare.
Ändå ser jag inga döda rikemän när jag blickar ut över slagfältet.
Pengarna är slut.
De har tyglats, inte besegrats, Harley.
Vi ska krossa dem så att de bönar om fred, med brustet hjärta och böjd nacke.
- Så rar er hustru är, Marlborough. - Hon har rätt.
Nej. Ärendet måste inför drottningen.
Vänligen avtala en tid, lady Marlborough.
Naturligtvis.
Den ryska ambassadören kan komma nu.
Vem har sminkat dig?
Vi for efter något dramatiskt. Vad tycks?
Du ser ut som en grävling.
Ska det bli tårar nu? Verkligen?
Vad tycker du själv att du ser ut som?
En grävling.
Ska du se ut så när du tar emot den ryska delegationen?
Nej.
Jag sköter det.
- Gå till din våning. - Tack.
Tittade han på mig?
Titta på mig! Titta på mig!
Våga inte! Blunda!
Hej.
Fru Meg sa att du ska skura golvet
tills hon kan spegla sitt tandlösa grin i det.
Ledsen...
Du behöver nog handskar.
Lut fräter ganska illa.
Sarah!
Jag är här.
Du där! Ta ned förbandslådan från hyllan.
Drottningen har ett giktanfall!
Konjak, fru Meg.
Jag har så ont.
Jag vet, kära du.
Köttet, kusin.
- Berätta något. - Kan inte.
Försiktigt.
- Kan inte. - Jodå.
Börja linda, kusin.
Alla andra, ut.
Berätta hur vi träffades.
Den där rackarpojken Cheever hade brottat ned mig.
Han höll fast mig och spottade mig i ansiktet.
Han är ett svin. Sen då?
Jag hörde fotsteg.
Kvicka steg.
Jag såg ett par skära skor springa emot mig.
Så försvann de.
Sen hörde jag en smäll.
Och han föll av.
Du tog mig i handen och sa: "Hej. Jag heter Sarah.
Nu tvättar vi bort spottet."
Minns du hur käken hängde?
Ja.
Försök sova.
Du kan gå.
- Gå inte! - Nej då.
- Är du kvar? - Ja.
- Är du kvar? - Jadå.
Till Drottningen. Doktorn har ordinerat.
Det brådskar.
Hon sover.
Om Drottningens hälsa äventyras får du dyrt umgälla.
Vad betyder "umgä..."
Att du får smaka piskan.
Vad gör du?
Det är peleatis-ört. Jag plockade den i morse.
Den kan lindra Drottningens inflammerade ben..
Du kan inte bara klampa in här.
Varför släppte lakejen in dig?
Jag ljög för honom.
- Premiärministern och herr Marlborough. - Jag ville hjälpa henne.
Hon led så.
Lakej!
För ner henne.
Be fru Meg ordna med sex piskrapp. Iväg!
Det är peleatis-ört.
Anna, lyssna nu.
Våra styrkor samlas här, österrikarna formerar sig här.
I vilket land?
Berätta, Marlborough.
Det här är staden Lille,
i en dal, i Frankrike.
Vi lockar fram dem med en mindre styrka.
De sätter efter.
Vi attackerar uppifrån.
- Bravo! - Bravo! En förträfflig plan.
Vad tycker Drottningen?
Folket tror det är över.
Det vill vi ju alla, men önsketänkande räcker inte.
Vi kan be om fred, men vi får det icke.
Det hjälper.
Vad?
Något på mina ben tar bort svedan. Vad är det?
Örter... av något slag.
Snälla, jag ber...
Vad nu?
Du kan ta henne i ladan, inte här i mitt kök.
Hennes nåd har beordrat sex piskrapp.
Sluta!
Släpp henne. Kom.
Du är för snäll för ditt eget bästa.
Det sägs så.
Det leder till oförstånd.
Drottningen mår något bättre, så jag tackar dig.
Skaffa mer örter, men inga fler övertramp.
Far skattade er högt.
Jag tyckte om din far.
Han brann av charm.
Det gjorde han.
Du har sjunkit djupt.
Far spelade bort mig när jag var 15.
Nu skämtar du.
Här inne.
Han var bestört.
Gick till skogs med bara en piga och ett dussin flaskor till tröst.
Och du fogade dig?
Jag ville handla rätt mot far.
Han förlorade mig till en fet tysk med liten kuk.
Jag fick honom att tro att kvinnor blöder 28 dagar i månaden.
Vad har hänt med din hand?
Vissa... kolleger är oemottagliga för min charm.
JAG RÄDS FÖRVIRRING OCH OLYCKOR
Inget gnäll idag, greve Stratford, annars gör jag mos av ert ynkliga hjärta.
Madame Tournée-ni har fått ert gobeläng-anslag beviljat.
Gör av med ett öre mer och era naglar ryker.
Merci.
Abigail, låt skicka ett fat ostron till den holländska ambassadören.
Ja, Ers nåd.
Överste Masham.
Lady Marlborough.
Drottningen rider på onsdag.
Ja, lady Marlborough.
Vill ni smaka på min nya jungfru innan ni far?
Måste ankan vara här?
Stadens snabbaste anka.
Horatio är stöldbegärlig och stannar hos mig.
Håll honom borta från mig, annars gör jag pâté av hans lever.
Förtjusande.
Jag har bearbetat mitt parti.
De förväntar sig en fredstrevare av oss.
Vi ska båda plädera inför Drottningen.
Var är hon? Vi har väntat i en timme.
- Lady Marlborough. - Här är jag.
Ni är inte drottning.
Jag talar för henne. Hon är opasslig.
Hennes åsikt?
Är att Harley är en sprätt och luktar som skrevet på en gammal hora.
Knappast ett citat.
Hon vill fortsätta kriget.
Hon tror att ännu en seger stärker vår position.
Hennes order.
- Hur bekostas det? - Vi fördubblar grundskatten.
Vansinne.
Kriget kommer att utkämpas på vår egen landsbygd.
Er fosterlandskärlek kan samla torypartiet.
- Det finns gränser. - För fosterlandskärleken?
Min vet inga gränser.
Vi måste skydda England till sista öret.
Till siste man likaså?
De döda hopas, så även förbittringen.
- Gör det er inget? - Jag sörjer dem alla.
Mitt hjärta blöder. Min egen make drar ut med blottat bröst.
Tala inte med mig om priset.
Ett fördrag spar pengar och liv. Alla engelsmän vinner på det.
Närmar vi oss efter en enda seger, vet de att vi är rädda.
Lägger vi fler i graven så vet de att vi har dem.
- Drottningens order. - Jag samtycker inte.
Inte alls. Jag vill framlägga min sak inför Drottningen.
Gör det för mig. Jag älskar komedi. Finns det tårta?
Ni går över gränsen å det grövsta. Det här rör inte er.
Ert ögontusch rinner. Om ni vill tvätta er så kan vi fortsätta senare.
Det där får ni gottgöra.
Vi har ett krig att bekosta. Vartenda öre räknas.
Se så. En seger till.
Måste du håna?
En mans värdighet är det enda som tyglar hans ursinne.
En dam måste få amusera sig.
Försiktigt, Sarah.
Han är en användbar vän men en farlig fiende.
Låna vad du vill.
Tack.
Tack för min tjänst.
Jag är förtjust i de svaga.
- Lord Marlborough. - Det är dags.
Se dig för. Var inte dum och modig.
Snälla du, var klok och försiktig.
Jadå.
Stanna hos mig i natt.
Jag sover med manskapet. Det är det rätta.
Jag drömde att en liten fransman täckt i blod
bar på Marlboroughs huvud och matade det med brie.
Han är skicklig.
Han klarar sig fint.
- Vi ska segra. - Givetvis, fru Freeman.
Förlåt, Ers Majestät!
Jag förkylde mig när jag plockade örter.
- Var det du? - Abigail.
Nu vill jag skjuta!
Sorgligt, egentligen. De är så fina.
Upp!
Du skjuter hål i himmelen.
Får jag fråga något?
Tänk på att jag är beväpnad.
Ni ivrade för ett krig med er make i främsta ledet.
Han riskerar livet.
Att ni kan?
Det är det rätta.
Annars kommer de hit och styckar oss i bitar inom ett år.
Du är mild till naturen och har haft det svårt.
Du åstundar trygghet och gunst.
Om han dör?
Upplät inte du ditt skrev till en fet tysk för att rädda din far?
Jo.
Allt har sitt pris. Jag är villig att betala.
Upp!
Slappna av och sikta.
Tryck av när den korsar ditt synfält.
Upp!
Utmärkt.
Vi ska nog göra en mördare av dig.
Följer ni efter mig?
Min herre tycks följa efter mig.
Jag såg er till häst den där morgonen.
Var skulle jag hitta en häst?
Drömde ni?
Kanske var det ni och jag skulle låta er smaka piskan.
Jag väntar.
Vill vi rida henne?
Hon eggar mig.
Hon är lady Marlboroughs nya.
Så?
Intressant.
Ers Majestät. Ett sant nöje.
Ni har anslagit ytterligare summor till detta vansinnesföretag.
Vi kommer att segra. Sarah är säker på det.
Jordägarskatten. Ni anar inte vilken vrede den har utlöst i riket.
- Å, är de arga? - Kära Majestät.
Vad sägs om mina strumpor?
Festliga.
Väldigt. Jag förklarade just hur olycklig denna skatt är. Kriget också.
- Vi bör be om fred. - Harley, din träbock!
Det är en parlamentsfråga. På bal dansar man
och äter rådjursvolauvent. Har du smakat?
Det känns lite svårsmält. Ers Majestät...
- Jag vill lyssna till musiken nu. - Ja, jag ska dansa.
Sluta!
Sluta nu!
- Vad står på? - Jag vill dra mig tillbaka.
Stanna! Mr Harley.
Jag gick för långt med skatten.
- Vad? - Den förblir densamma.
Ers Majestäts nådiga tjänare.
Anna.
Förlåt.
Det gör inget.
Ska vi åka fort?
Ta mig.
- Abigail, inte sant? - Ja, herrn.
Har hon stulit en bok?
- Det kan bli piskrapp på bara kroppen. - Frun har lånat mig den.
- Ska vi fråga henne? - Nej.
Nej.
Följ med mig ut.
Från förnäm dam till ingenting.
En disktrasa.
Så sorgligt.
Innerst inne är jag fortfarande en dam.
Säkert. Det är viktigt att få nya vänner, inte sant?
Jo.
Om det är vad detta är, och inte ett förtäckt hot under sken av hövlighet.
Du är skarp, förstår jag.
Ni vill ha något.
Knulla mig?
Det får Masham sköta om, du har gett honom kåtslag.
Berätta om lady Marlborough, Godolphin, Drottningen...
Vad försiggår?
Jag älskar skvaller.
En brist.
Lady Marlborough har varit god.
Hon räddade mig.
Jag vill inte svika henne.
Visst. Ni har ju hennes gunst.
Men gunstens vind byter ständigt riktning.
I ett nafs ligger ni bland sjaskiga skökor med någons finger i röven.
Vänner betyder allt vid hovet.
Jag behöver en vän. Någon med skarpa öron och stora ögon.
Jag överrumplas ofta av det absurda läget vid hovet.
Det duger inte för oppositionens ledare.
Jag vill bara höra vilka planer
som Hennes nåd, Godolphin eller Drottningen har.
Jag kan inte förråda min husmor.
Se där! En gärdsmyg. Så rart.
Gick det bra?
Tänk på saken.
Ingen brådska.
Berätta för Harley att du ändrat dig om skatten.
Är folk arga över skatten?
När fransoserna våldtar deras fruar och sätter vitlök på åkrarna blir de argare.
Man ska inte köra över torypartiet.
Det blir fler döda.
Det gör ont att förlora soldater, men vi får inte vara fega.
Då syns våra svaga sidor och vi förlorar tusentals fler.
Inte till drottningen.
Vafalls?
Du kan inte dricka choklad.
Sockret retar din mage.
- Ge mig koppen. - Nej.
Förlåt, vad ska jag göra?
Ge henne den.
Hämta hink och trasa för efterverkningarna.
Ta mig tillbaka.
Du tillkännager skatten i parlamentet. Jag bestämmer när.
Jag måste berätta något.
Säg.
Herr Harley har bett mig förråda er.
Berätta vad ni, Drottningen och Godolphin talar om.
Jaså.
Vad tänker du göra?
Det gör jag sjävklart aldrig.
Inte så självklart.
Du kan berätta om hans närmande för att öka min tillit
och ändå arbeta åt båda parterna.
Jag har min värdighet, trots min låga ställning.
Vore jag så den sista människan, förblev jag en dam av börd.
Du är söt när du är indignerad.
Så mina hemligheter bevaras?
Varenda en.
Bra.
Också den största.
Abigail.
Om man glömmer att ladda kulan,
så avfyras geväret med en knall, men utan ett skott.
Skojigt, vad?
Ja.
Vi kan få användning för det en vacker dag.
Det kan vara svårt att komma ihåg om man har laddat eller inte.
Jag tycker illa om förvirring och olyckor.
Folk är säkert försiktiga.
Nötkött, 12 guineas.
Grädde.
Gräddräkningen är ofantlig. Badar hon i det för hemorrojdernas skull?
Nej, Ers nåd.
- Kan jag inspektera? - Givetvis.
Felfritt, lady Marlborough, som vanligt.
Drottningen. Det brådskar.
Ska vi attestera?
Visst.
Sikta på stenplattorna. Gräsmattan mildrar fallet.
Du struntar i mig!
Fru Morley, då.
Snälla!
Stanna här.
- Ta ledigt. Jag befaller dig! - Någon måste regera.
Jag är inte mat. Du kan inte bara äta och äta.
Men du smakar så gott.
Du skulle smaka fint grillad.
Nåväl. Jag kommer i eftermiddag, så kan vi spela whist.
VILKEN UTSTYRSEL
Oppositionen ber oss
föra ett halvhjärtat krig!
Det kommer inte att ske!
Vi måste uthärda vår sorg,
för England är värt det.
Vi uppoffrar oss för henne!
Herr Harley!
Håll pli på ert anhang!
Så jag tillkännager idag
att på Drottningens...
Det var på tiden, fru Freeman. Satans ben!
Det är ett monster som anfaller mig. Kan vi såga av det?
Helst inte, Ers Majestät.
Vad gör du här?
Lady Marlborough bad mig komma. Jag spelar whist.
Statsangelägenheterna upphåller henne, men hon kommer strax.
Jag är en statsangelägenhet. Skickar hon alltså sin jungfru?
Jag har inte alltid varit jungfru. Jag är bildad och talar latin och franska.
Min familj råkade illa ut.
- Jag är hennes kusin. - Fascinerande.
Säg åt henne att komma.
Å, så rara!
Mina små barn. Släpp ut dem.
- Hur många är det? - Sjutton.
Det är Hildebrands dag idag.
Vilken är det?
Den där. Blyg men envis.
Får jag?
Han tycker om dig.
Jag har förlorat sjutton barn.
Några var förtidsbörd,
andra dödfödda...
Några var hos mig mycket kort tid.
Kära vännen...
Idag är Hildebrands dag.
Dagen då ni förlorade honom.
Ja. En bit av en själv rycks bort med varje barn som dör.
Vill du sitta ned?
Läcker tårta.
Mums.
Är det gott?
- Smaskens. - Du tycker visst om det.
Hej på dig.
Grattis!
Det räcker till dig med. Inte äta mammas fot.
Vilken utstyrsel.
Tack.
Lite överdrivet?
Ska ni förföra eller våldta mig?
Jag är en riddersman.
Våldta, alltså.
Nej.
Nej, du har...
Du har väckt mitt intresse.
Och ni mitt.
Hur ser ni ut under allt detta?
Stilig.
- Inte konstigt att ni döljer det. - Du är inte någon vanlig jungfru.
Man kan säga att mitt fall var stort.
Och jag vill fånga dig i fallet.
Kanhända tillåter jag det.
God natt, herrn.
Framgång?
Hon...
Hon bet mig.
Peruken är ett skämt!
Man måste se bra ut.
Jag tror inte hon tycker det.
Försök igen, med dina egna metoder.
Förlåt att jag skickade Abigail i mitt ställe.
Hon var så rar så.
- Hildebrand tyckte om henne. - En av kaninerna?
Du är överkänslig.
Ibland är du elak och känslokall.
Men ibland är jag ljuvlig. Vi tänker på dem.
Anna.
Var inte barnslig.
ETT STRECK I RÄKNINGEN
Våldtäkterna var värst.
Jag var i deras våld.
Jag var obetydlig.
Du är inte obetydlig. Du är rar.
Tack.
Ni är så vacker.
- Gör inte narr av mig. - Det gör jag inte.
Vore jag man, skulle jag åtrå er.
- Åtrå! - Nog nu.
Förlåt mig.
Se där!
- Få dem att sluta. - Vad?
Sluta!
Nog!
Sluta!
Försvinn!
Jag befaller er!
Gå er väg!
Jag vill inte höra!
- Ers Majestät? - Jag måste vila. Låt mig vara!
Ge hit.
Ge mig ungen.
Ers Majestät...
Var är jag?
Ers Majestät är i västra korridoren.
Tilltala mig inte!
Ers Majestät.
- Din gås! Vart tog du vägen? - Förlåt mig.
Kör tillbaka.
Vi kanske skulle dansa.
Du gör narr av mig.
Ers Majestät kan nog. Det vore så muntert.
En dans vore så trevligt.
Bakåt.
Ihop... och käpp.
Upp!
Bak, fram, bak.
Upp!
Av med huvudet och av med huvudet.
- Upp! - Runt, runt, runt...
Tolv mot elva.
Du skjuter väldigt bra, Abigail.
Ni är en bra lärare.
Drottningens sällskap har inte varit alltför tråkigt?
Inte alls. Om det skänker er vila, är jag nöjd.
- Sovit gott? - Som en död grävling.
Utmärkt.
Drottningen är...
...en remarkabel människa...
Det är inte helt uppenbart.
- Tragedin har hängt henne i hälarna. - Hon är förtjusande.
Du slipper nu.
- Jag hjälper gärna... - Jag vet.
Hon blir sur om jag är borta längre.
Skjut nu.
Upp!
Tretton.
Drottningen? Jag kommer.
Drottningen... bad om henne.
Vi ska tävla med humrar och äta dem efteråt.
- Å? God dag. - God dag.
Jag hoppas du har tre.
Du bad om Abigail för att göra mig svartsjuk.
Möjligt.
- De kommer med humrarna. - Är du rädd?
Vallgrav är en dålig idé. Det är gammalmodigt.
Var ska jag lägga humrarna?
Här.
God kväll. Minns du mig?
Herr Harley.
Ni får mig jämt att vackla.
Vad försiggår?
Drottningen och lady Marlborough ska ha hummertävling och sedan äta dem.
Vill du ha stryk?
Drottningen ska tillkännage en fördubbling av skatten.
Narras du?
Men hon är osäker.
Lady Marlborough bidrar med säkerheten?
Ja.
Vad mer?
Det är allt.
Det känns inte så.
Jag gör mitt bästa.
Det gör jag.
Då så. Stäng av tårarna. Tack. God afton.
Tillåter Ers Majestät att jag talar?
Jag vill be kammaren utbringa ett rungande leve
för Majestätets beslut att inte höja skatten.
- Hurra! - Ty en fördubbling...
...hade varit katastrofal. Åkrar hade badat i blod
när landsbygden reste sig mot städerna.
Vi hade förlorat många fler liv än detta krig redan skördat.
Leve Drottningen, som i sin visdom
förstått hur man enar nationen.
Ty vad är meningen med utrikes segrar om vi rustar för krig i hemlandet?
Förlåt att jag avbröt. Ordet är, naturligtvis, Drottningens.
Vi ser fram emot Drottningens tal.
En man ska inte smyga sig på!
- Du ser vettskrämd ut. - Du gjorde mig illa.
Vänta, vänta!
Kyss mig först.
Jag har beslutat gifta mig med dig.
Jag kan inte äkta en tjänsteflicka, men jag kan njuta henne.
Att äkta mig skulle bli ditt fördärv. Jag ska ordna det.
Tycker du inte vi passar ihop?
Väldigt bra.
Jag gjorde mig till åtlöje. Alla stirrade. Inte sant?
Jag vet det, och jag hörde ordet "fet". Fet.
- Anna... - Och ful.
Bara jag skulle våga, och jag sa inget.
Jag kände för dig. Det var en fälla.
Jag kunde inte göra annat.
Det ordnar sig, Anna.
Han var förberedd.
Han antog väl att du hade bearbetat henne.
Ett mindre streck i räkningen. Vi ändrar datum bara.
Vafalls?
Ers Majestät.
Lady Marlborough bad mig vänta och jag...
Sängen var så inbjudande och jag gav efter...
...för dårskapen. Förlåt mig.
Kliv upp.
- Förlåt mig, Ers Majestät. - Vad har hänt med klänningen?
Vargar.
Benen.
Gnid mina ben.
Gör det hemskt ont?
Rena plågan.
Denna smärta!
Marlborough har skrivit.
Han är beredd. Slaget inleds när som helst.
- Segern är hans. - Givetvis.
Du kanske inte kan sova. Jag kan sitta hos dig.
Jag klarar mig.
God morgon.
Har du sett den där Drydens diktsamling?
Det... har jag inte.
Nej.
Nej!
Nej...
- Jag förstår inte. - Har du tagit den? Min bok.
Nej.
Jag har underskattat dig, lilla lögnerska.
Det var inte min mening.
- Drottningen är viljestark. - Du är avskedad.
Be fru Meg ordna en plats åt dig i köket.
Frågar hon varför, säg: "Jag är en illojal slyna."
Ja, Ers nåd.
Det var en ära att...
Om du inte går nu, börjar jag sparka dig utan att kunna sluta.
- Du är fäst vid Abigail. - Ja, hon är rar.
Tyvärr har jag tvingats avskeda henne.
Hon ljuger och stjäl.
Du tiger ovanligt stilla.
Jag hörde.
Hon är min jungfru och är inte avskedad. Jag har utsett henne till hovjungfru.
- Hör du mig inte? - Jo, du anser att hon ljuger och stjäl.
- Ja. - Det anser inte jag.
Avskeda henne.
Det vill jag inte.
Jag tycker om hennes tunga inuti mig.
TÄNK OM JAG SOMNAR OCH DRUNKNAR?
Det känns underligt.
Det är nyttigt. Doktorn sa att det lakar ur alla gifter.
Tänk om jag somnar och drunknar?
- Låtsas att det är choklad. - Då dör jag lycklig.
När du gått tänkte jag: "Nu behövs ett lerbad."
För att bli av med allt gift man bär på.
Kan du hämta förfriskningar?
Jag vill inget hellre, men...
...min plats är vid Drottningens sida.
Det är min uppgift.
Så lojal.
Så bedårande när någon försöker öva in en ny egenskap.
Inte klösa.
Herr Freeman.
Herr Morley.
Så stilig ni är.
Ni är lika stilig, herr Freeman.
Men jag...
Jag har glömt glasögonen.
Du ska tillbaka ut på gatan.
Minns du när vi var små och inte fick gå ut i snön?
Vi öppnade alla fönstren i balsalen och såg på när snön virvlade in?
När guvernanten kom höll vi på att bygga en snögubbe. Våra händer var blå.
- Så roligt vi hade! - Förtjusande.
- Vad roligt vi har haft. - Jag älskar forntidshistoria.
Sa du något?
Jag sjöng. En sång har fastnat i mitt huvud.
Det finns ju gott om plats.
Ni är så vitsig, lady Marlborough.
Du är för söt, Abigail.
Jag ska nog dra mig tillbaka för kvällen.
Ska jag värma Drottningens säng?
Eller ska du och jag dra oss tillbaka med ett glas sherry?
Sherry låter alldeles utmärkt.
- God natt, Abigail. - Ja, god natt, kära Abigail.
Du njuter av det här, eller hur?
Att bli älskad? Givetvis.
Hur kan jag låta bli att njuta av att se er slåss om mig?
Sluta upp med fjollerierna. Du har uppnått ditt syfte.
Jag kanske inte hade något syfte...
Det kanske är mitt förflutna.
Eller så är mitt hjärta vanskapt.
Det är min fars fel. Den skithögen!
Jag måste få makt över min situation.
Jag får handla stick i stäv med all moral.
När jag står på gatan och säljer röven till syfilitiska soldater
kommer samma jävla moral att spotta mig i ansiktet.
Jag förstår inte.
Förlåt. Men hyssj när jag tänker.
Drottningens hår glänser så.
Hovfolket talar om det.
Jaså?
Jag tycker mest det liknar ett skatbo.
Inte alls.
Lady Marlborough.
Jag hämtar en kopp te.
- Så fint. Tack, Abigail. - Ingen orsak.
Hälsa på barnen.
Naturligtvis.
Du kungör skattehöjningen nästa vecka.
Jag drömde om den enögde mannen vid vägkanten.
Vem då?
Vi for genom staden. Hans blick fick mig att rysa.
Tack.
- Är folket argt, Abigail? - Det vet hon inget om, Anna.
Vi borde fråga folket. Ta hit några lantbor och fråga dem.
Rikets affärer sköts inte så.
Folket styrs. De styr inte.
Ska du blottställa Marlborough? En ny bataljon behövs. Sånt kostar pengar.
- Skrik inte. Jag är Drottning. - Uppför dig då därefter.
- Rider inte Drottningen? - Tilltala mig inte.
- Angående vårt vänskapsförhållande... - Gränslös kärlek?
Jag ordnar audiens om du ber henne om en tjänst åt mig.
- Slinka... - Du vill inte ha mig till fiende.
Jag kan ställa till med stort obehag.
- Jag med. - Vad tröttsam du är!
Drottningen är fäst vid mig.
Jag kan mata henne med giftigheter om dig
tills hon hatar dig.
Eller så drar vi nytta av varandra.
Ja eller nej?
Varför ber du inte själv om denna tjänst?
Hon får inte tro att jag vill ha något av henne.
- Har du talat i vår sak med henne? - Nej.
- Rikets framtid står på spel. - Jag vill tala om mitt.
Du bryr dig inte?
- Står du inte på vår sida? - Jag står på min sida.
Alltid.
Ibland slumpar det sig väl för dig.
Som nu. Du får en chans att rädda nationen.
FÖRHINDRAR INFEKTION
- Så tursamt att hitta Drottningen här. - Vi hämtar frisk luft.
Drottningen tycker inte om kriget.
Det gör jag inte, men vi måste slåss för det vi slåss för.
Godolphin och lady Marlborough tycks ordna
så att ni aldrig hör oppositionens åsikt.
- Jag informeras tillbörligt. - Finge jag informera er, trodde jag det.
- Jag är ofta sjuk. - Sant.
Tråkigt nog.
Kriget skinnar oss även om vi vinner. Vi är som starkast nu.
Vi kan förlora allt om Marlborough förlorar nu.
Folket avskyr kriget, vilket leder till avsky för Drottningen.
Har ni informerats om upploppen i Leeds?
Nej.
Jag ber Drottningen: rannsaka hjärtat.
Inte lady Marlboroughs hjärta.
Jag ville nämna Drottningens jungfru.
- Abigail? - Så heter hon visst.
Överste Masham har fallit för henne och vill äkta henne.
En jungfru?
Det är oförklarligt,
men jag är blödig och vill hjälpa.
Hur då, "borta"?
Hon red ut, Ers Majestät. Varken hon eller hästen återvände.
Jag sänder ut ryttare.
Nej.
Hon vill reta mig. Sänd inte ut ryttare.
- Om hon har fallit... - Hon rider för bra.
Jag känner henne. Sök inte.
Var är jag?
I himlen.
Där är Gud. Du får träffa honom sen.
- Jag måste iväg. - Knappast.
Ligg ner.
Förhindrar infektion.
Hämta lady Marlborough.
Genast! För mig till henne!
Hitta henne!
Det finns varg där ute, inte sant?
Jag tror inte det, Ers Majestät.
- Har hon ridit till Blenheim, sitt slott? - Där finns inget slott ännu, bara skog.
- Man borde leta i träden... - Herr Harley!
Förlåt mig.
Måtte hon inte ligga död. Men rikets affärer kan inte avstanna.
Vi har inte hört något från fronten på två veckor.
Marlborough måste vara illa ute. Vi bör genast sända dit en division.
Kostsamt och föranlett av er oro. Vem vet vad de träffar på!
- Vi måste avvakta. - Jag ska tänka på saken.
Det brådskar. Vi måste handla nu.
Är det som att komma sent till en fest?
Är festen lyckad, behövs man inte och intrånget ogillas.
Är den misslyckad, kan man inte rädda den
och man ångrar att man ens tog på sig finklänningen.
- Det är inte som en fest. - Förlåt, det var bara en flyktig tanke.
Det är som en fest.
- En utmärkt liknelse. - Vi avvaktar.
Klä upp dem och sätt dem i högsta beredskap.
Ha ett skepp redo vid kusten.
Abigail.
Jag är rädd att hon har råkat illa ut. Alldeles ensam i natten.
Hon är stark.
- Hon klarar sig. - Ja.
Hon har alltid räddat mig. Utan henne är jag ingenting.
Det är inte sant.
- Ni är Drottning. - Jag är trött.
Jag har ont. Allt gör ont.
Alla försvinner.
Dör.
Hon också.
Hon ska få om hon lever!
Hon gör det för att såra mig.
Få mig att falla ihop. Jag vägrar!
Hon klarar sig. De hittar henne.
Än sen?
Du är en fin människa.
Du strålar av älskvärdhet.
Du får stå brud.
- Förlåt? - Överste Masham vill ha din hand.
- Vill han? - Han är tokig i dig.
Absurt.
Jag äger inget.
En piga utan ett öre. Hans karriär vore slut.
Du tänker på honom först. Så rart.
Jag håller av honom.
Inte som jag håller av er. Men tillräckligt för att äkta honom?
Jag vill gärna bli en dam igen.
Just det!
Medan hon är borta. Väntar vi så kommer hon tillbaka och konstrar.
Du måste ta emot min gåva.
- Givetvis. När... - Nu!
Jag, Abigail Hill, tager dig, Samuel Masham, till min äkta make.
Jag, Samuel Masham, tager dig, Abigail Hill, till min äkta maka.
Så generöst.
Jag är mållös.
- Ska vi säga "spelskulder", herr Harley? - Förträffligt.
- Ni får bo i östra flygeln. - Tack, Ers Majestät.
- Ibland är det roligt att vara drottning. - Det kan jag tro.
Du tittar åt fel håll.
Var är hon? Skickade du ut folk?
Jag sa ju det.
Hon borde vara återställd nu.
Hon har väl rest till Southampton.
För att planera? Göra sig redo?
Jag är stenhård och det är vår bröllopsnatt.
Ligg still.
Jag är oroar mig mer nu när hon är borta än när hon var här.
Hon kan slå till varsomhelst, närsomhelst,
utan att jag ser det.
Jag måste sansa mig.
Hon är borta. Jag är gift.
Jag måste vara på min vakt. Men hur, när jag inte vet var fienden är?
Mitt liv är som en labyrint: just när tror jag hittat ut,
så dyker nya gångar upp.
Ordna med en vagn, pojk.
Mae säger nej.
Jag far nu. Hjälp mig upp.
Mae säger nej.
Mår du bättre?
- Lever min häst eller är den uppäten? - Jag sålde den.
Men du är skyldig mer.
Nu får du suga för maten. Jag tar 20 procent.
Du verkar förnäm. Karlar gillar sånt.
Har du någonsin sett tio guldmynt?
I drömmen.
Varje morgon vid fontänen i Hyde Park hittar du en man som rastar en anka.
Vad har hänt? Hur mår du?
Den ragatan Abigail förgiftade mig.
Maria Magdalena här hittade mig.
- Har de våldfört sig på dig? - Nej, faktiskt inte.
Men här finns arbete om jag behöver det.
- Är det här Abigails verk? - Ja.
Hur står det till i riket?
Lady Marlborough.
Bevare mig!
Pigan är uppklädd till fin dam. Så... dråpligt.
Kära vän och kusin, det gläder mig att ni har återvänt från...
Helvetet.
Du ska nog besöka det en dag.
Saker har hänt.
Mitt bröllop. Det var en enkel men vacker tillställning.
Lämna oss.
Du får ursäkta om jag säger nej till en kopp te.
Jag vågade inte lita till mitt hjärta. Det skäms jag över.
Men jag kunde inte låta er krossa mig.
Det kanske ni lärde mig.
Men det är över nu. Jag har vunnit. Jag är utom fara.
Vi kan sluta kriga. Är inte det bra?
Förlåt mig, så blir vi sams.
Ni behöver bearbeta er ilska.
Det får passera för den här gången.
Gratulerar till äktenskapslyckan.
Ditt ansikte.
Är det så illa? På en man skulle det nog vara grant.
Var har du varit? Varför gav du dig av?
Jag tog en ridtur. Ett rövarband överföll mig.
Det tog tid att bli kvitt dem.
- Ditt stackars ansikte. - Du skulle se dem.
Har du blivit väl omhändertagen?
Man började tydligen leta efter ett tag.
Jag var orolig, men trodde att...
Var det för att såra mig?
Jag leker inte sådana lekar.
Nej, jag vet det.
Se på mig.
Jag säger detta en gång för alla, min käraste:
Skicka bort Abigail. Snälla fru Morley.
- Jag vill inte. - Hon är en orm.
Du är svartsjuk.
- Gör som jag säger. - Premiärministern och herr Harley.
- Vad nu? - Rapport från fronten, Ers Majestät.
- Vad har hänt? - Marlborough har överflyglat fienden.
Han begär en attack mot kusten.
- Låt dem gå på fest nu. - Ska ske, Ers Majestät.
Vilken fest?
Det hände medan du var borta. Tack. Håll mig informerad.
Så fint att ni är hemma igen, lady Marlborough.
- Du skötte trupperna bra. - Ja, jag vet.
Ge nu whigs de två nya ministerposterna.
Det är jag som är drottning. Låt bli.
Du kan inte sköta det här.
Harley har ditt öra, Abigail din säng.
Nog!
Hädanefter gör du som jag vill.
Anna...
Låt bli.
Du skräms. Låt bli!
God natt, lady Marlborough.
INTE DEN, JAG TYCKER OM DEN
God morgon.
Så du ser ut. Men jag föredrar det.
Jag börjar bli sentimental.
Jag trodde inte du kunde vara sentimental.
Inte jag heller,
men det är mycket som förvånar mig nu.
Jag har tittat på alla brev du har skrivit till mig.
"Jag längtar efter din famn. Jag längtar efter din nakna kropp tätt intill min."
Lidelsefullt och detaljerat.
Jag trodde jag hade förlagt några. Vilken chock jag fick!
Tänk om den uslingen Swift finge se dem? Publicering dagen därpå.
- Det blev ditt fördärv. - Du skulle aldrig...
Du anar inte vad jag skulle göra för mitt land...
...och för dig.
Förgöra mig?
Jag använder breven om du inte höjer skatten, gör kabinettsändringarna
och sparkar ut Abigail.
Vill du höra mitt beslut?
Jag vill höra att du är lycklig och blir gladare när det här är över.
Drottningen begär er nyckel åter.
Ni skall återbörda den och lämna hovet idag.
- Var är hon? - Överlämna nyckeln.
Drottningen beviljar er inte audiens.
Anna? Jag har lämnat över nyckeln.
Fru Morley är arg.
Förlåt mig.
Jag var alldeles från vettet. Snälla, öppna.
Snälla, kan du inte...
Öppna, fru Morley.
Jag har bränt breven. Allihop.
Som du vill.
Jag kommer inte tillbaka.
Förstår du det?
Jag blir borta för alltid.
Det här är Abigails verk.
Hon älskar dig inte.
För det kan väl ingen? Hon begär inget av mig, i motsats till dig.
Ingenting?
Ändå är hon nu en hovdam med 2 000 om året,
och Harley är hos dig varenda kväll.
Om du ändå älskade mig som hon.
Vill du att jag ska ljuga?
"Ers Majestät liknar en ängel från himmelen."
Nej. Ibland ser du ut som en grävling.
- Och jag säger det till dig. - Varför?
Jag ljuger aldrig! Det kallas kärlek!
Plikten kallar.
Jag...
Jag har varit missnöjd med regeringen på sistone.
Lord Godolphin har inte längre mitt förtroende.
Således utser jag till ny premiärminister...
...herr Harley.
Godolphin, tack för era tjänster.
Vi skall omedelbart be Frankrike om fred.
Jag har talat!
Gå nu!
Inte den, jag tycker om den. Speglarna också.
Himmel, du tror att du har vunnit.
Har jag inte det?
Vi spelade olika spel.
Allt jag vet är att din vagn väntar
och att min jungfru kommer med något som kallas ananas.
Ers Nåd?
Kör.
JAG DRÖMDE ATT JAG HÖGG DIG I ÖGAT
Igen!
Här är jag.
Ta hand om mina ben.
Visst! Varma handdukar!
- Är du berusad? - Jag har druckit vin. Fint vin.
- Du skulle smaka lite. Det skulle lindra. - Nej.
Jag förstår inte det här.
Jag mår illa.
Förlåt mig.
Lägg dig så kallar jag på doktorn.
Å, tack.
Doktor!
Vad sker?
De har mäklat fred med Frankrike och har förstås jämkat för mycket.
- Marlborough återvänder nästa vecka. - Harley kommer att ersätta honom.
Nu när fred har slutits med Frankrike...
...återvänder Marlborough när som helst.
Jag undrar, Ers Majestät, om han bör stanna som överbefälhavare?
Jag sliter mouchen från hans kind! Stoppa det!
En hjälte som givit oss fred.
Men han ville kasta oss in i ännu ett kostsamt krig.
Jag kan lättare dra i trådarna om du är där.
En ny era av fred och välgång, en ny dag, en ny framtid väntar.
- Det är gott om metaforer. - Jag är trött och ska tänka på saken.
Tack.
Du har inte berättat allt om ditt avsked.
Jag gör ett uppehåll så får du råda bot på det.
Jag vet intet om kvinnor och deras känsloliv,
bara att de vårdar orätter som vore de spädbarn.
Jag känner stark lust att få se din näsa knäckt. Vad far du efter?
Ers Majestät, får jag föra lady Marlborough på tal?
Nej.
En så varm vänskap måste kunna repareras.
Vissa sår läker aldrig. Jag har många.
Man bär dem med sig, och ibland känner man dem fyllas med blod.
Ett brev. En ursäkt som underlättar ditt återvändande.
Det finns gränser.
Kanske ett brev kunde underlätta läkandet av ett av Drottningens sår?
Visst.
Jag skulle bränna det direkt, men jag kan inte hindra henne.
"Din... hynda."
"Å Gud... vad jag saknar dig."
Är det all min post?
Söker ni något?
Nej, jag...
Ett tygprov från min kusin i Florens.
Det kommer säkert.
"Jag drömde att jag högg dig
i ögat."
Är det allt?
- Ja, Ers Majestät. - Luta sig inte!
Ska vi be er kusin skicka ett nytt tygprov?
Kanske möss åt upp det på vägen hit.
- Jag vill bara veta att jag fått all post. - Givetvis. Lakej, se efter igen.
Nu.
Odugling!
"Min käraste...
...fru Morley...
Jag vet inte vad jag ska göra, och ni är min käraste vän.
Jag vet inte om jag ska nämna det.
- Vad? - Jag vet inte...
Det bådar illa. Du placerar något okänt i min hjärna
som kommer att gnaga oavlåtligt.
Så farligt är det inte, kära Anna. Det är bara pengar.
Pengar?
I kassaboken...
Stora summor har överförts till Marlborough
- som aldrig har nått krigsmakten. - Vad?
Borta.
Ska jag be honom återgälda pengarna när han återvänder-i all tysthet?
- Styrde Sarah över pengarna till honom? - Det ser så ut.
Runt 7 000.
Aldrig.
- Det är bara... - Inte hon.
Jag kan ju ha missförstått bokföringen.
Siffrorna gör en ju yr- de är lika nyckfulla som människorna.
Efter några försök brukar det ju stämma.
Det finns säkert en förklaring.
Vi glömmer det.
Ska vi ta ut barnen på promenad?
Nej. Jag vill vila.
Du kan gå.
Satan!
Satan! Satan!
Jag måste lägga tillbaka dem.
Försvinn.
...vän och måste... Sarah
Marlborough är i Southampton. Vad gör vi?
- Ers Majestät... - Det var lite post idag.
Jaså. Om ni tillåter-Marlborough?
- Han stjäl från mig. - Vafalls?
Befängt, Ers Majestät.
Hovmästarinna Abigail, stämmer det inte att de har stulit? Skadat oss?
Jo.
Allt står där.
Hon skall bringas på fall, förvisas från sitt älskade England.
De är inte lojala och vill skada oss och vår nation, Drottningen...
- Ers Majestät, får jag... - Nej!
Åtal. Landsförvisning. Jag har talat. Ut!
Posten.
Jag är så trött på England, min kära. Ska vi resa bort?
Anna?
Kära Anna...
Kom här.
Våga inte vidröra Drottningen!
- Förlåt. - Jag har inte bett dig tala.
Gnid mitt ben.
- Du borde ligga. - Tala när du blir tilltalad!
Jag är yr.
Jag måste hålla i mig.
Undertexter: Kajsa Edman